NETFLIX UVÁDÍ
Tohle mi nedělej, kurva!
- V loděnici! - Hni sebou.
- Je to v loděnici! - Pohyb, ty hajzle!
Nemůžu za to!
Padíne, nemůžu za to! Věř mi!
- Drž hubu! - Padíne, přísahám! Pusť mě!
- Padíne. - Mlč!
Prosím, pusť mě!
Drž sakra hubu!
Padíne...
Padíne, ne! Nenechávej mě tu, kurva!
Silně stiskněte.
Ještě silněji.
Silněji.
Přitáhněte mě k sobě.
Silněji.
Můžete se obléct.
Můžete mu pomoct.
Je venku.
To je Kike.
Kde jsi?
Na čerstvým vzduchu, kde asi?
Poslyš, něco tady mám. Jak ti to mám vysvětlit...
- Padíne! - Nakonec jsem toho kraba dostal,
ale teď je problém v tom,
co udělat s tím pavoučím krabem. Chápeš?
Chápu.
Jo, takže...?
Když má pavoučí krab zlomenou nohu, co s ním?
Chápu, kam tím míříš.
Už jde.
Tati, byl jsi skvělej.
Santiago říká, že tě určitě pošlou domů.
Nepůjdu domů.
Ale jo! Stejně si myslí, že jsi víc mrtvej než živej.
Práce už dokončili.
V přízemí je parádní protiskluzová sprcha s bezbariérovým přístupem.
Budeš si žít jako král.
Jestli odtud vypadnu, půjdu do domova.
Jak to myslíš, tati? Proč tam?
Protože to tak prostě chci.
Ne, Padíne! Ne!
Ne!
Dobrý?
Skvělý.
Kdyby něco, tak...
Jasně, řeknu ti.
Máte dobré ruce, pane.
Já vím, klienti mi to říkají každý den.
Jasně.
Tohle můžeme dělat i po těhotenství, ne?
Ale doma a beze svědků.
- Pardon. - Prosím vás.
Vždy jemně, žádné náhlé pohyby.
Správný tlak, jako když roztíráte máslo,
které jste vytáhli z ledničky.
Beze strachu přitlačte.
Dejte...
Prosím vás.
No tak, přitlačte. To je ono.
Co?
Asi je to pravda.
Co?
Že těhotné ženy jsou nádherné.
Čau, pak tě vyzvednu.
- Ne, zařídím si to. - Dobře.
- Dobré ráno. - Dobré ráno.
Hej, Mario. Jak zní Orlando?
Orlando? Jako ta rajčata?
Minule to byl Mariano, dnes Orlando. Jsou lepší jména, ne?
Pořád přemýšlím, ale žádné se ti nelíbí.
- Na něco přijdeš. - Ještě jednou.
Ještě jednou. Marciale, jen jednou.
- Chceš mě zabít, ty couro? - Marciale!
Marciale, no tak. Hej! Co se děje?
Ta coura mě chce otrávit!
- Takhle nemluvte. - Prosím?
A co když to uděláme takhle: necháte Raquel dát vám oběd,
a já vás pak vezmu ven na cigáro. Platí?
Platí.
- To je ono. - Výborně.
Hezký, že?
Než dojí, tak na to stejně zapomene.
Špatnou paměť mám,
ale slyším dobře!
Do háje!
Dobře. Děkuju.
- Mario, asi budeme mít příjem. - Dobré ráno.
- Ahoj. - Ahoj.
Ten pán si je jistý, ale rodina moc nechce.
- Kvůli penězům? - V tom problém není.
- Mercedes. - Oni... Ano?
Chtějí ho mít doma. Je to delikátní záležitost.
Delikátní?
Je to Antonio Padín.
- Ten drogový magnát? - Ano.
Nebyl ve vězení?
Ano. Má degenerativní onemocnění.
Může jít domů, ale chce jít sem. Zřejmě kvůli lékařské péči.
- Tohle taky. - Dobře.
Ale veškerou péči si může koupit. Peníze má.
Možná nechce, aby je vzali. Není jediný, kdo preferuje tohle,
než doma bláznit z potomků, aby jim něco podepsal.
Nebudou potíže s ostatními rezidenty?
To si nemyslím.
Dobře, jak myslíš. Kdy má být přijat?
Zařídili jste tak akorát hovno.
Kike to vidí, já to vidím a Kolumbijci taky.
Třeba se pleteš.
- Žádný Číňany. - Kurva.
Jsou tam, ať se ti to líbí nebo ne. Když nepůjdou s námi, půjdou s jinými.
Kike má pravdu, časy se mění.
Peníze mají dneska oni.
Byli bychom pitomci, kdybychom se té šance nechopili.
Neznají to tady a nemají naše kontakty.
Dáme Kolumbijcům peníze a je to!
A když to Číňané poserou, kdo si to zodpoví?
Vy se zodpovídáte Kolumbijcům.
Hovno se zodpovídáme! My potřebujeme odpověď od tebe.
- Kike. - Jdeš do toho, nebo ne?
- Ani omylem. - Ani omylem?
Do prdele s dědkem.
Kike, klid.
- To mě tak vytáčí! - Klid! Co ti říkám?
Na co čumíš?
Kurva! Zavřeli tě, protožes místo domu koupil palác.
Proto tě chytili. Tak mi teď nedělej kázání.
Dobrý den. Jak se máte?
Chci vám představit Maria, našeho hlavního ošetřovatele.
Těší mě. Kdo tu bude bydlet?
Ten s tou blbou náladou.
Pokud dovolíte, ukážu mu náš „hotel“.
Dobře. Tak zatím, tati.
Uvidíte, Mario to s nimi umí.
Mezitím si můžeme promluvit o provozních podmínkách.
Výborně.
A teď jiný cvik.
Otáčíme předloktí a...
palec dovnitř...
a ven.
Ven...
Jako kdybychom vybírali kapsy. Jako zloději.
Teď to jde líp, že Antonio?
Nezlobte se, dělám si srandu. Teď s druhou rukou.
Znovu.
Palec dovnitř a ven.
Dovnitř.
Ven.
Výborně! Vidíte?
Vaše ruka je ohebnější.
A to jsme tu dvě minuty.
Neříkám, že budete hrát baseball, ale může se to zlepšit.
Čekali jsme v kanceláři.
Tohle je naše rehabilitační místnost s cvičebními pomůckami.
- Mercedes, máš chvilku? - Jistě.
Zůstaň s nimi na moment.
Hned se vrátím, Antonio.
Tady máme vyhřívané bazény na psychomotoriku, pokud se chcete...
No...
Tati, tentokrát do toho jdeme s tebou nebo bez tebe, slyšíš?
Ale dveře domu máš vždy otevřené.
- Ať nic neuslyším, jasný? - Co?
Jedno špatný slovo nebo neúcta k mému otci
a přijdu vám sem udělat pěknej bordel.
Jasný? Jo?
- Viděla jsem Rosu. - Jo? Jak se má?
Na hovno. Víš, že ji vyhodili z té pojišťovny?
- Jak to? - Proč myslíš?
Že organizovala stávku?
To je nezákonné.
Jo, ale není to stálá práce. Prostě jí neobnoví smlouvu.
- Měla by je nahlásit. - To jsem jí řekla.
Jestli najmou náhradu, může to vyhrát.
Jo, ale na to je moc hodná.
...sousedi tohoto muže, známého jako šéfa Padínova klanu.
Propuštění drogového magnáta ze zdravotních důvodů
vyvolalo tyto reakce.
V žádném případě.
Kvůli němu zemřelo spoustu lidí.
Měl by být ve vězení až do konce života.
Mně se to nelíbí, protože někdo si musí odsedět plný trest,
mnohdy za drobné zločiny...
Mám nohy jako slon.
- Co hledáš? - Nic, zítřejší počasí.
Dobré ráno, Antonio.
Je čas na snídani. Pomůžu vám s mytím a půjdeme dolů.
Teď ne, jdi pryč.
No tak, Antonio.
- Zmiz odtud! - No tak.
- Dobře. - Promiňte. Máme tu ospalce?
To je v pořádku.
Není kam spěchat.
Každý je jiný.
A tady to vidíte všechno.
Tudy prochází hodně lidí, hodně vyřízených lidi.
Jako vy a ještě horší.
Znal jsem i takové, kteří až do konce zůstali v posteli.
Není snadné postavit se na nohy,
když víte, že se to každým dnem zhorší.
Proto tady tomu někteří dávají přednost.
Život s lidmi, kterým na vás nezáleží a kteří vás neznali, když se vám dařilo,
když jste byl král.
Lepší lhostejnost než lítost a soucit, že?
Ale to neznamená...
že si pořád nemůžete některé věci užít.
Co takhle procházka na zahradě za slunného dne?
Vyzkoušíme to?
Podívejte, nemáme krásnou zahradu?
Co?
Odkud jste, Antonio?
A ty?
Já? Z Cambadosu.
Tak přestaň s těmi kecy. Ty víš, kdo jsem.
A sakra! Nejste starosta?
Podíváme se na dnešní menu.
Vynikající cuketové pyré.
Po té procházce nám dodá energii.
Mám vám ukázat trik?
Nakloníme loket na stůl...
a klidně porušíme...
pravidla dobrého chování.
A pak...
pomalu... dovnitř.
Vidíte?
To nikdy nezklame.
Je to dobrý?
Je studená.
Jo, trochu jo.
A je to.
Děkuju.
Od toho tu jsme.
Julie. Ahoj, zlato.
Poslyš, máme tu bordel.
Jako vždy. Jeden děda je na tom zle.
Zdržím se. Vyzvedneš mě a půjdeme tam rovnou?
Jasně, pusu.
- Hej. - Kurva, vyděsils mě!
Promiň. Máš něco?
- Jen pro mě. - Hej.
Vlastně ne, tohle je pro tebe.
To svoje mám v baru.
Hej, já tě znám.
Jo, kamaráde. Pamatuju si tvou tvář.
Ale byls mrtvej!
Byls mrtvej!
Dám vám léky do žíly, aby se vám nenamáhalo hrdlo, dobře?
Než vám bude líp.
Dobrou noc, starosto!
Konečně!
Promiň, zlato.
Měl jsem toho moc, dřív jsem nemohl.
- Přinesla jsi mi oblečení? - Jo, vzadu.
Ty se třeseš?
Jo. To nic.
- Jeď, tví rodiče už budou v restauraci. - Co mi tajíš?
Nic to není, zlato. Setřesu to.
- Jo. - To je z práce.
Ten starý pán, u kterého jsi teď byl?
- Co o něm víš? - Nic, však jsi ho zmínil.
Je na tom zle?
Jo.
Jo, jde o to, že...
si myslíme, že máme všechno pod kontrolou...
a nakonec nejsme nic.
Spousta vytékajících tekutin, jen sračky.
Pojď sem.
Cítíš to?
Jo.
- Cítíš, jak se hýbe? - Jo.
Je ti líp?
Mnohem líp.
Sakra, pardon. Pokračujte.
Mluv.
Jo.
Ne. Jo, super.
To je kurva skvělý, kámo.
Jasně. Jo, můžeme.
V poho.
Nesahej na ně!
Pardon.
Jo.
Díky moc.
Děkuju. Čau.
Toño.
Hej, Toño. Máme to v kapse. Ale musí to být teď.
Do toho. Nahoru! No tak!
Kike.
Do toho!
Nahoru!
Amparito, nepodváděj. Vidím tě, Amparo.
Nahoru!
Zvedat ruce!
Nahoru!
Gól!
Chovají se tady k tobě dobře, nebo to máme srovnat?
- Co chcete? - Ptá se, co chceme.
Co asi, tati?
Vědět, jak se máš.
Umírám.
Ještě něco?
Jo.
Jestli sis to rozmyslel, máš ještě čas.
Jistě.
Jistě. A dál?
Jdeš do toho, nebo ne?
Kolumbijci nám věří.
Žádná platba, dokud Číňané nezaplatí. Rojas nám posílá zboží. Důvěřuje nám.
Důvěřuje mně.
Jo, tati. Rojas důvěřuje tobě i nám. Zná nás celý život.
S kým asi mluvil, když jsi byl v base?
S kým?
Rojas si myslí, že v tom jedu taky.
Je to tak?
Nikdy by vám to zboží nesvěřil.
Podívej, jak se směje.
My si o tebe děláme starosti a ty se nám směješ do ksichtu. Co?
Tak jdi do hajzlu, ty starej bastarde!
- Kike... - Co?
Zavřete dveře!
No, aspoň jsi živější. To je dobře.
Tati, já vím, že mi moc nevěříš,
ale tentokrát to zvládnu.
A měl jsem sakra dobrýho učitele.
Nenaučil ses ani hovno.
Tohle je hlavička.
Tady je profil, čelo, nos, ústa...
Ten má velkou hlavu.
On nebo ona.
Chcete znát pohlaví?
- Chceme, že? - Ano.
Je to kluk.
Skvělý. Určitě?
Zcela určitě.
Běž k monitoru, uvidíš líp.
Podívejte, tady je žaludek,
pupečníková žíla, žlučník,
a tady mezi nohama,
šourek a penis.
Srdce. Chcete ho slyšet?
Mario!
Hej...
- Co se děje? Byl jsi mimo. - Nic.
- Omráčilo tě to, co? - Jo.
Je to tak? Až teď sis uvědomil, že je to vážné, co?
Jo.
Jestli tě to fakt omráčilo, tak si lehni sem.
Nesměj se mi.
Neslyšel jsi? Vše je v pořádku.
Jo, slyšel. Všechno je skvělý.
Tři...
Čtyři...
Pět, šest, sedm, osm, devět a deset.
Do hajzlu.
- Haló. - Hej, jak to jde?
Skvěle.
- Jo. Máš tu rýži? - Jo, žádný problém.
Tak ji dovez, voda už se vaří.
Dobře. Až tam budu, zavolám ti.
Ruce na hlavu, na dodávku.
V klidu. Nohy k sobě.
To je smrad! Kurva.
- Máš něco? Nůž? - Nic nemám.
Paní Kongová.
Potvrzuji, že subjekt je v pohybu. Jeďte.
Máte svolení.
Jedeme!
Jedeme.
Hej, Sergio!
- Ani hnout! - Policie!
Ruce na hlavu!
Hej.
Toño!
Dobře! Fajn.
Toño.
Tak dělej! Honem!
Co se děje?
Do prdele!
Svině!
Do prdele!
Stůj!
Jak je na tom teď Marcial?
Pokračujeme se smyslovou stimulací. Párkrát za týden.
Zdá se, že ho to uklidňuje.
Není tak agresivní.
Dobře, Antonio Padín.
Jak mu je?
Zdá se, že se víc než aklimatizoval.
Vypadá v pohodě, má rutinu...
Ale nevím, jak dlouho tu bude.
Je to tak zlé?
Je méně srozumitelný, těžko se hýbe a polyká...
Tak rychle?
Kognitivně je v pořádku, ale hůře se mu mluví.
Paralýza ovlivňuje jeho hlasivky
a tak ho učíme, aby se vyjadřoval pomocí obrázkové knihy.
Mluvil jsem s doktorem, který se o něj staral v nemocnici a...
vysvětlil jsem, jak mu je.
Moc překvapený nebyl.
V podstatě řekl, abychom ho nenechali trpět.
Vidím, že je Antonio na Mariovi silně závislý.
Musíš být vyčerpaný.
A právě teď.
- Julia je těhotná... sedm měsíců? - Šest a půl.
Zdá se, že to máš doma stejný.
Ty bláho, Andrési, zdá se, že je to podobný.
Jdeme na to.
To je ono.
V pořádku.
Antonio!
Antonio.
Antonio, jste v pořádku? Co se stalo?
V pořádku. Jsme tady.
Jsme tady. Jen klid.
Tentokrát jsi mu dal zabrat.
Ale nemají nic, z čeho se u soudu nemůžeme vymanit.
- Jen nepřímé důkazy. - Dobře, super.
Máš něco na tu Číňanku?
Na ni ne.
Ale mám zprávy o tom Kolumbijci.
Je mimo nebezpečí a bude převezen do vězení.
Do prdele!
Klid, stačí jen zaplatit kauci.
Ale varuju tě, nebude to málo.
Až ji nastaví, zaplatíme a je to.
Kike je venku.
Nevím, jestli to budeme moct zaplatit.
Nevím. Dali jsme do toho hodně.
Tvého otce znám už dlouho. Peníze vždycky měl.
Starej v tom nejede.
Cože?
Nešel do toho.
Zkurvení Číňané.
Všechno vzali.
Všechno, slyšíš? Zboží, peníze, všechno.
A Rojas chce svou část.
Ale musíme dostat Kika ven, rozumíš?
Když ten Kolumbijec půjde do stejné basy, může mít potíže.
Musíme tu kauci zaplatit a rychle.
Na tom se shodneme.
Je to tvůj syn.
Řekni něco, sakra!
Jdi do hajzlu.
- Co to posloucháš? - Nic.
- Tak ukaž. - Ne, jen moje věci.
- Co to posloucháš? - Nic.
- Co? - Nech mě. Ne.
- Co to posloucháš? - Ne. Řekla jsem ne.
- Hej. - Dostal jsem tě.
O Juliovi nevtipkuj. Prosím.
Co? Líbí se ti?
Ahoj. Jak se máš?
Musíš mě odtud dostat.
- Co se stalo? - Dostaň mě ven!
Je tu plno Kolumbijců a ředitel jim zobe z ruky.
Klid, promluvím s tím hajzlem.
Jak „promluvím“?
Zapomeň na mluvení! Ten hajzl chce jen peníze, nechápeš to?
Toño, jsem v prdeli.
A zítra přijde Sánchez.
Sánchez? Určitě?
Nechápeš to? Jsme v prdeli!
Jestli Rojasovi nezaplatíme, uříznou mi koule.
A tobě taky.
Nemysli si, že jsi víc v bezpečnější než já.
Rozumíš?
- Dobře. - Co?
Znovu s ním promluvím.
Dobře?
- Znovu... - Jak „znovu“?
Tys s ním mluvil a on řekl ne?
Poslouchej, starej nám chce dát lekci, rozumíš?
Ale dá se to vyřešit.
Opravdu.
Včera jsem se pochcal.
Co?
Pochcal jsem se.
Myslel jsem, že jdou po mně.
- Hej... - Do mojí cely.
Neudržel jsem se.
Hej... Kike.
Nemůžete na něj sahat.
Cože?
Fyzický kontakt je zakázaný. Dal jste mu něco?
- To má být vtip? - Ukažte mi ruce, prosím.
Nic mi nedal!
Chtěl jsem mu něco dát.
- Posaďte se. - Trochu lásky,
- ale to ty nechceš, co? - Toño...
- Prosím. - Dobrý.
Nemáš doma dost lásky, tak ojebáváš nás?
- Fajn. - Dost.
Rád zacházíš s vězni jako se zvířaty, co?
Tak bacha venku, aby tě někdo nesrovnal.
Dostanu tě ven, slyšíš? Promluvím se starým a dostanu tě ven.
- Dobře. - Drž se.
To stačí.
Dobré ráno. Přejete si?
Promiňte. Pane!
Půjdu nakoupit.
Nebo se mám pro tebe stavit?
Ale budeš muset počkat pět...
Ok, pusu. Čau.
Mrznu tady, kurva!
Nevím, o co tady jde, ale...
Dívej se před sebe.
Není třeba zacházet do detailů, ale můj otec musí domů.
A protože tě poslouchá, přesvědčíš ho.
Rozumíš, co říkám?
Svou práci děláš skvěle.
Ti staří lidi tě mají rádi.
Možná ti něco zanechají v závěti.
Nebo se pletu?
Je mi jedno, jestli si tě napíšou do závěti.
Ale od Padínů nic nedostaneš, rozumíš?
Přísahám, že nechci...
Hele, chytráku!
Přesvědčíš starýho, aby se vrátil.
Rozuměls?
Rozuměl jsi mi?
Nebo to mám vysvětlit tvojí ženě?
Je těhotná, že?
Je těhotná, nebo ne?
Prozatím.
Jistě. Odpověz mi kurva, když se tě na něco ptám!
Řekli ti, co to bude?
Hlavně ať je to zdravý, na tom záleží.
Xepasi, vyhoď toho sráče z auta.
Toño, já toho chlapa znám.
- Jeho? Odkud? - Chodil si pro herák.
- Před lety, ale je to on. - Nevypadá jako feťák.
Říkám ti, že bral.
Ahoj.
Doufám, že máš výmluvu, proč jsi mě tam nechal trčet.
Mohl jsi zavolat, že mě nemůžeš vyzvednout,
a ne nechávat hlasovou zprávu.
Máte pohodlí?
Výborně, protože vám povykládám o svém životě, Antonio.
Podívejte...
To je můj bratr.
Říkal jsem vám o něm?
Jmenoval se Sergio.
Před 25 lety se předávkoval.
Cítíte soucit?
Litujete ho?
Je vám těch feťáků líto?
Myslel jsem, že dealeři jsou proti tomu očkovaní.
Bylo mu 26, když si naposledy střelil ten šmejd, co prodáváte.
Od té doby uplynulo hodně času.
Ale přísahám...
že od toho dne ve mně něco přestalo fungovat.
Jen nedávno...
co je můj syn na cestě,
jsem začal přemýšlet, že možná...
tentokrát...
můžu tohle svinstvo nechat za sebou...
a udělat to, co říká Julia...
obrátit list...
a žít dál.
Dělal jsem to...
dokud jste se neobjevil u dveří...
a bum!
Jako rána palicí.
Říkají, že první pocit je skvělej.
Ale vy to víte líp jak já.
Musí se dávat pozor na množství, pravda.
Ale nebojte, mám to pod kontrolou.
Víte, kdo bratrovi nakonec střelil, když mohl sotva stát?
Zkuste hádat.
Můj bratr vám byl velmi vděčný.
Vám i vaší rodině.
„S šéfem si nezahrávej.“
To říkal každému, když přišlo na vaše jméno.
Byl to dobrej kšeft:
dostal dávku, kterou potřeboval,
a na oplátku prodával to vaše svinstvo dalším chudákům.
Všechno šlo dobře, dokud se nestal kusem hadru...
s AIDS.
Pak už nebyl dobrej ani na pochůzky.
Má to i světlou stránku, Antonio.
Díky mně umřete dřív...
a budete méně trpět.
Neřekl jsem vám to, ale...
už dávno nedostáváte vaše léky.
A neschopnost polykat a bolesti žaludku?
Bělidlo.
Ta odporná chuť ve vašem jídle je louh.
Teď se uvolněte...
a zkuste si to užít.
Dneska jsem trochu přidal, abych oslavil výročí.
Dobrou noc, starosto!
Musíme prodiskutovat, kdy to uděláme.
Ahoj Mario. Promluvíme si později, jo?
Volal ti Andrés, že nepřijde?
Ne, vůbec.
Měli jsme se sejít, abychom prošli zprávy.
Volala jsi mu domů?
Ano, ale nikdo to nezvedá. Jestli ho uvidíš, dotáhni mi ho za uši.
O co tady jde?
Drž hubu a poslouchej.
Nejsi doktor?
Když jsem byl kluk, matka mi říkala, že doktoři jsou od toho, aby pomáhali.
A proto jsem přišel.
Pro pomoc.
Co chceš?
Chci svého otce doma.
Chci papír, kde napíšeš, že je blázen.
Nebo jakýkoli vědecký termín si vybereš. Máš na to školu.
Vypadněte odtud!
Sedni, kurva!
Hej, Xepasi. Klid.
Někdy věci dost dobře nevysvětlím, proto rád dávám druhou šanci.
Ale napotřetí tě můj kamarád přivede k rozumu ipso facto.
Co?
Volám policii!
Kam si myslíš, že jdeš?
Kurva, Xepasi.
Kurva!
Už to nesnesu. Vypni to!
Hej!
Vypni to!
Co říkáš, Kike?
Rojas tě nechává pozdravovat.
- Drž hubu. - Dobře.
- Drž hubu, zmrde. - Dobře.
- Drž hubu, teď budeš žrát hovna. - Ne.
Pojď, jdeme.
- Pojď. - Ty hovnožroute!
Ne!
Sežer to, ty hajzle.
- Vstávej. - Co se děje, Kikino?
- Sánchezi. Zaplatíme, přísahám! - Drž hubu, zmrde.
Z úcty k tvému otci máš týden na vrácení peněz, Kikíne.
Zaplatíme! Nechápeš to? Zaplatíme, přísahám!
Neučili tě, aby sis umyl tu držku, ze které mluvíš?
Neučili tě to?
Zaplať, zmrde! Zaplať, hajzle!
- Kreténe! - Zaplať!
Teď se mnou chcete mluvit?
Co chcete?
Podíváme se.
Nerozumím. Co chcete?
Deku?
No...
Tak jo...
Nechtěl jste deku?
Co chcete?
Tady budeme hodinu.
Tady?
Dobře, tak...
Lampa?
Skříň?
- Skříň... - Ahoj.
- Je tu Mario. - Co se stalo?
Myslela jsem, že chce deku, ale říká „skříň“.
Vyměním ho za Marciala.
Z bláta do louže. Pak mi dej vědět, co chtěl.
Tak já vás nechám.
Na shledanou, Antonio.
Co chcete?
Co? Co chcete?
Abych to přehnal se sedativy?
Ahoj.
Julie.
- Ahoj. - Jak jsi pěkná.
Jo, pěkná jako kráva.
Bude velký. Hledáš Maria?
Jo, máme ultrazvuk. Viděla jsi ho?
Byl s Antoniem. Mám mu jít říct?
Není třeba. Půjdu já.
- Ahoj. - Jak se máš?
Fajn.
Ahoj. Víš, kde je Mario?
Možná je venku na zahradě.
Ti dva jsou vždycky spolu, jako milenci.
Zmínil ho. Je to tak špatný?
Nevypadá to s ním dobře,
ale tvým manželem je posedlý.
Mně to nevadí.
Čím míň času s nimi trávím, tím líp.
Podívej, nakonec nedělá moc potíže.
Nejhorší jsou ti jeho synové. Ten mladší je teď ve vězení.
Jak „ve vězení”?
Jo, ten mladší Padín.
Nevíš, že ho chytili? Bylo to ve zprávách.
To je Antonio Padín?
Julie! Je ti zle?
Mario! Rychle, Julia!
Kike, co ti udělali?
Kike!
Kdo ti to udělal?
Kdo ti to udělal? Sánchez?
Ten zkurvenej Kolumbijec! Přísahám, že mu ustřelím koule!
Zabiju ho, slyšíš? Zabiju!
Toño, dostaň ty peníze. Prosím.
Klid.
Klid, zlato, jsme tady.
Operační sál je skoro připraven.
Musíte počkat tady.
Přijde sestra, aby vás ubytovala.
Mario, co to děláš?
- Co to děláš? - Nic nedělám, zlato.
Nic, opravdu...
Nelži mi.
Dobré odpoledne.
Jak se máte?
Julia Otero Cebriánová, že?
Julia, moje jmenovkyně.
Jak se máte?
Máte bolesti?
- Ano, tady. - Tady?
Dobře. Pomůžu vám, nebojte.
Podívám se na vaše životní funkce,
- krevní tlak, teplotu. - Ano.
- Mario? - Ano, to jsem já.
Ahoj. Omlouvám se, že ruším, ale musím něco zkontrolovat.
Jsem Ana Gonzálezová a zastupuji doktora Lozana.
Neukázal se?
- Ne. - Vaše první dítě?
- Ano. - Dívala jsem se
na kartu Antonia Padína,
a nechápu některé detaily.
- Je tam lék na krevní tlak. - Ano, Enalapril.
Plánované dávky jsou velmi vysoké, ale jeho tlak prudce stoupá.
To je chyba, ano.
Andrés, doktor Lozano,
ho dočasně stáhnul, protože ovlivňoval...
konkrétní léky stanovené nemocnicí.
To je důvod, proč mu tlak vyskočil nad normál.
Aha.
Je to moje chyba.
Stále čekáme, co řekne doktor Lozano.
Každopádně jsem měl napsat do záznamu, že tento lék byl vysazen.
- Moje chyba. - To nic, postarám se o to.
- Už nebudu obtěžovat. Díky. - Dobře.
Dobrý den, Antonio. Já jsem Ana, jsem doktorka a zastupuji Andrése.
Jak se cítíte?
Velmi... dobře.
Zdá se, že se mu líbíš.
Ne, Antonio. Nerozumím vám.
Mario říká, že komunikuje s tímhle.
Ano?
Nasadíme to, dobře? Trochu.
Je to moc těsný?
Ne? Nebolí to?
Dobře, tohle je lepší.
Jak to jde, Julie?
Dobře.
Usnula jsem?
Byla jste vyčerpaná, museli jsme vám něco dát.
Můžete to ohnout.
Obtěžuje vás to?
Kde je můj muž?
Odešel. Něco naléhavého v práci.
A protože jste byla v klidu...
M.
A.
R.
I.
Promluvíme si...
Včera večer se neozval.
- A to bylo naposledy? - Mario. Promiňte.
Mluvila jsem s policií.
- Aha. - Přišli kvůli Andrésovi.
Je to zvláštní.
- Nevím, co se mohlo stát. - A tvoje žena?
Kontrakce se zastavily, a když se nevrátí, vyvolají dnes večer porod.
To je ta doktorka?
Jo, představím vás. Ano!
- Ano? - Na moment, prosím.
Co se děje?
- Jsem Mario, mluvili jsme telefonem. - Jistě, ale nemusel jste chodit.
Chtěl jsem se ujistit, že je Antonio v pořádku.
Antonio a Mario mají speciální vztah.
Už si k němu našla cestu.
- Vážně? - Ano.
- Mercedes. - Promiňte.
Dobře, díky.
Měl velké bolesti.
- Máte chvilku? - Jistě.
Ale hlavně chtěl mluvit.
- Mluvit? - Ano, můžeš na chvíli?
Samozřejmě, jistě.
- Doufám, že porod půjde dobře. - Těšilo mě.
Běž do nemocnice.
- Mario! - Ahoj.
Kdo byl ten muž?
Co? Ten v obleku, co tady dělal?
Jde o vašeho syna?
Chcete vidět vašeho syna?
Chcete se mnou vyjebat.
Chcete?
Uvidíme, kdo vyjebe s kým.
S tímhle půjdete na druhou stranu.
Je to na vás.
Co tu chtěl ten chlap?
Myslíte si, že jen usnete?
Ne, Antonio. Předávkování je zkurvená agonie.
Mario, musíš se vrátit. Hned. Slyšíš?
Mario, já tě prosím.
Mario...
Sladké sny, starosto.
Je vyčerpaný.
Opravdu se snažil komunikovat. Kdybyste tam byl, bylo by to snazší.
Ano, noví lidé ho rozrušují.
A kdo byl ten muž?
- Jaký? - Ten, co byl u Antonia.
Aha, notář.
Notář?
Teď je s Mercedes. Potřebuje zprávu, že je pacient při smyslech.
Ptal se mě, ale viděla jsem ho jen jednou. Musela bych...
- To není na mně. - Ne, to je jasný.
Dr. Lozano jednou nechal zprávu, že Antoniův syn přišel vzteklý.
- Jo, to zní povědomě. - Takže všechno je v pořádku.
Ale...
ten pán mi dělá starosti.
Měl by být převezen do nemocnice.
Ty jsi tady? Už se malý Mario narodil?
Ne, zdá se, že nás škádlí.
Chce zůstat uvnitř.
Těšilo mě, Mario.
Ano, Antoniovy vzorky jsou připraveny pro laboratoř.
Zítra ráno budou hotové.
Dobře. Díky, Sofie.
- Mercedes má recht, jsi na práci závislý. - Asi jo, tak já běžím.
- Posílám Julii pusu. Kdybys potřeboval... - Řeknu jí to.
Na druhý den jsme měli schůzku.
Nepřišel, což bylo ten den, kdy...
Něco jsem vám neřekl.
Zabil jsem ho.
Svého bratra.
Nevážil ani 30 kilo a skoro ztratil hlas.
Neustále mě prosil,
abych to konečně ukončil.
A já to udělal.
Ta dávka nás oba...
odloučila.
Vždycky jsem myslel, že až přijde tahle chvíle, budu šťastný.
Ale není to tak.
Chci, aby už skončil.
Dobrou noc, starosto.
Co jsi to udělal?
Vždyť ho zabiješ!
Rojasi... přestaň. Poslouchej.
Poslouchej mě, Rojasi.
Už to skoro mám, přísahám.
Přestaň, Rojasi! Jak to mám za dva dny udělat?
Už jsem...
Už mám těch tvých zkurvených výhrůžek dost, jasný?
Jdi do hajzlu, ty bídáku.
Jo, slyšels mě. Jdi do hajzlu.
Tak nás zabij a skonči to!
Jdi do hajzlu, ty zmrde!
Bože!
Ten zkurvysyn.
Kam jsi jel, ty zkurvysynu?
- Sakra! - Mám tě!
Nezvedá to.
Chceš si hrát? Budeme si hrát!
Do prdele!
Zastav, ty hajzle!
Toño.
Výborně, ještě...
Ještě trochu.
Ještě...
Hodně zatlač. Ještě...
Ještě...
Ještě trochu. Odpočiň si.
Trochu si odpočiň.
Pojď, dýchej.
Dýchej.
Pojď, ještě...
Ještě trochu...
Ještě...
Výborně.
Výborně, ještě...
Ještě trochu...
Ještě...
Ještě jednou...
Zhluboka se nadechni.
Pojď, máme ho. Pokračuj...
Je tady!
Jak mu budeme říkat?
Sergio.
Kurva! Nesahej na mě, sakra!
Nesahej na mě!
Nesahej na mě, hajzle!
Na co kurva čumíte? Co?
Nesahej na mě. Už jdu..
Už jdu.
Už jdu!
Mario.
Ano.
Viděli jsme se v domově, ale neměli jsme čas se pozdravit.
Vy jste ten notář.
Alfredo Matas.
Promiňte, že za vámi jdu v tuto chvíli,
ale zdá se mi to jako vhodná příležitost k navázání kontaktu.
K navázání kontaktu?
Se mnou?
Dobré ráno, Enrique.
Co je?
Co tady dělá ten chlap?
Musí být přítomen.
Chceš mě podrazit?
Pan Padín měl potíže s vyjadřováním, ale při našem setkání byl jeho vzkaz jasný
a tak mohu potvrdit, že tento dokument má plnou platnost.
Vzhledem ke své situaci pan Padín navrhl, aby se setkání natočilo.
Tady je flash disk s videem.
A ve složce najdete osvědčení o způsobilosti
podepsané doktorem Lozanem,
že zdraví pana Padína neovlivnilo jeho duševní schopnost.
Z těchto důvodů má tato závěť plnou platnost.
POSLEDNÍ VŮLE
Přistoupíme ke čtení závěti, kterou jsem vyhotovil
v souladu s písemně schválenou vůlí pana Padína, jak vidíte na videu.
„Ustanoveno v rezidenci Argentos, v tomto městě, ve 20:26,
dne 23. června 2018.
Přede mnou je Antonio Padín Salgado, s identifikačním číslem 35418971P.“
Teď přistoupím ke čtení jen věcných ustanovení závěti.
„Zaprvé,
Antonio Padín Salgado vyjadřuje přání, aby byly splněny následující klauzule.
Prohlašuje, že dědicem veškerého majetku je první potomek
pana Maria Villas Piñeira, vedoucího ošetřovatele v domově Argentos.
Zadruhé, svým synům Antoniovi a Enrique Padín Hermidovým
zanechává jen to, co jim náleží dle zákona.“
Nevím, jestli máte nějaké otázky.
Přísahám, že jsem nic nevěděl.
Můžu to odmítnout, ne?
- Hajzle! - Kdybyste byl dědic, ano.
V tomto případě to může odmítnout jen váš syn.
Synovi toho budeš muset dost vysvětlit.
Xepasi.
Sám sis o to řekl.
Ty hajzle!
Ty zasranej hajzle!
Žádný kiksy.
Dobře. Čau.
Vykuř mi péro.
Ne!
Hej!